EGIPAT, 1938. AHKMENRA EKSPEDICIJA
Gospodo, u opasnosti smo, nailazi oluja. Moji ljudi su preplašeni.
Moramo da idemo. - Grobnica je ovde negde. Osećam to.
Molim te, Roberte! Prošlo je dva meseca!
Arči, neću da stanem! - Tata! Tata!
Šta se to dešava s ovim vetrom, tata? - Si Džej, čekaj u kamionu.
Neću da čekam u kamionu! - Rekao sam da ideš. Zatvori prozore.
Roberte! - G. Frederikse? - Šta je?
Upomoć!
Si Džej? Da li si dobro? - Da, dobro sam.
Silazim!
Tražim Ahkmenaraovu grobnicu 20 godina, a ti šta uradiš?
Upadneš pravo u nju.
Amire, počni da utovaruješ kamione. - G. Frederikse, nemamo vremena.
Oluja je skoro već stigla. - Onda bolje požuri.
Hajde, svi na posao!
Hej! Šta nije u redu s tobom?
Rekao je, "Moramo da odemo odavde smesta."
"Ako neko naruši ovu grobnicu..."
"kraj će doći."
"Kraj će doći."
Utovarićemo kamione.
Ne mogu da se otmem utisku da pravimo užasnu grešku.
Ne pravimo grešku, već stvaramo istoriju.
Ne brini. Si Džej, idemo!
Hajde.
Kraj će doći.
Luda noć u muzeju: Tajna faraona
Dobrodošli na veliko ponovno otvaranje
taze renoviranog Hejden planetarijuma,
ovde u Prirodnjačkom muzeju.
Njujorški džet-set se okupio radi nezaboravne večeri,
ispunjene bleštavim specijalnim efektima
i čarobnom tehnikom, došli smo da se divimo ovom muzeju
kao i njegovom čuvenom noćnom programu.
Večeras bi moglo biti zabavno-zabavno. Evo ide Tupa-Tupa.
Kako nam ide, Sak? - Reksi je premazan voskom i ispoliran.
Tedi licka brkove.
I ponovili smo sigurnosne protokole u slučaju požara sa neandertalcima.
Uzgred, jesi li ih video skoro? Muzej je pridodao još jednog.
Šta? Ne. I pobrini se da se centurioni rastegnu.
Baš su se trudili na probi a nisu naviknuti na takve plesne pokrete.
Svi me saslušajte! Ne želim da stvaram nervozu ni kod koga,
ali gradonačelnik i guverner su tamo gore.
Nisam 100% siguran, ali mislim da je tamo i Ridžis Filbin.
Ridžu Filbo? - Da, Ridžu Filbo!
Reksi, učini mi uslugu. Pazi na rep, važi?
Biće otvorenog plamena.
Dekstere, kako si, druže? Razgibao si se? Izgledaš dobro.
Sviđa mi se tvoja mašna. Izgledaš kao oni iz Čipendejlsa.
Posipao si se kredom. Spreman? Dobro. Slušajte svi.
Opustite se i zabavite. - Lari. - Važi?
Bolje dođi da vidiš ovo.
Da li si ovo ranije video? - Nikad.
Nikad se ranije nije desilo da hvata koroziju.
Oduvek je bilo isto.
Pitam se koji je razlog tome. - Nemam pojma.
I da budem iskren, moj otac je znao tajne table bolje od mene.
Nažalost, zakleo se da ih nikad neće otkriti, i nije.
Dobro si? - Da.
Da, dobro sam. - Samo polako na pozornici.
Imaš 15 minuta do početka predstave.
Rešićemo ovo sutra. - Dobro.
Pogledaj to.
Da li si video to? Pokušavaju da uhvate svetlo.
Znam, ali ne možete to, momci! Ne možete uhvatiti svetlo.
Neuhvatljivo je kao i ljudska sreća.
Hteo bih da komentarišem. Pozovite aparat. - Pozovite aparat!
Šta ćeš napisati?
L!
O!
L!
LOL! Smejanje naglas! To sam i uradio.
A sad s mojim odobrenjem ove divne mačiće podeli na Fejsbuk.
Napiši teksaški "do jaja" u Džededajino ime
pošto su se i meni svideli.
Samo napiši srećno lice. - Ali onog što namiguje.
Srećno lice i ono što namiguje!
Momci, šta to radite? - Gledamo mačiće.
Počinjete za pet minuta. Morate se koncentrisati.
Rekoh ti da nemamo vremena za ovo. - Rekao si tekšaški "do jaja".
Tedi, spreman si za akciju? - Naravno, Lorense.
Sjajno. - U bici kod brda San Huan, bio sam
hladan kao špricer, ali sad su mi leptirići u stomaku.
Bićeš sjajan. - Lorense. - Da?
Da li si skoro video neandertalce? - Ne.
Zašto svi o tome pričaju? - Možda bi trebalo da baciš pogled.
Momci, šta se dešava?
Dobro. Baš je smešno.
U redu je. Ne moraš da silaziš. U redu je. Stvarno.
Ćao. Kako si? Ja sam Lari.
Ja sam La... - Ti si "La"?
La. - La, dobro. Drago mi je bilo, La.
Dobrodošao.
Da, ličimo. Da ličimo kao jaje jajetu, znam.
To je šala. Dr Makfi te je napravio da izgledaš poput mene.
Prestani! Prestani, važi?
Tata... - Šta?
Tata... - Ne, nisam tvoj tata. Nisam tvoj tata.
Nemoj. - Tata. - Prestani. - Tata!
Ne, nisam tvoj tata!
Tupa-Tupa ima novog sina-sina.
Ne, nema. - Tata!
Tata!
Zdravica za našu novu predsednicu. - Uzdravlje! Živeli.
Pustite muziku. I, Tedi, za 3, 2...
Još od 1869, kad sam bio 11-godišnji dečak,
ovaj muzej je bio sjajni svetionik našeg velikog grada.
Večeras ćemo proširiti naše horizonte još dalje.
Do sunca, meseca i zvezda.
Od samog početka, čovečanstvo je gledalo u nebesa
i davali su imena onome što su videli. Sazvežđa.
Mislio sam da želite da ih upoznate. - Upalite sazvežđa.
Orion, lovac.
Šta je?
Sve je izrežirano. Znao sam da će se to desiti.
Dobro. Sjajno vam ide, narode. Sjajno vam ide.
Spustite trake i nek krene majmun.
Šta...
Hajde.
To ja radim.
Hvala na patronatstvu i čvrstoj podršci ovoj divnoj instituciji.
Ovaj taze renoviran planetarijum služiće kao prizma...
"Još jednom u proboj, dragi prijatelji."
Šta?
Juriš!
U redu je! Samo malo! - Ovo je deo programa? - Izvinite, narode,
problemčići tehničke prirode. Tedi, šta to radiš? Drži se programa!
Šta? - Drži se programa!
To sam ja. - Ne poznajem te.
Ne znam šta me je spopalo, ali mi se sviđa!
Obori ih!
Šta se dešava?
Uradi nešto!
Šta to radiš?
Orione, nemoj!
Reksi!
Narode, šta se to dešavalo tamo?
Ozbiljno, gde vam je bila pamet?
La, mogu ja ovo. U redu?
Idi tamo. Ne, idi tamo. Idi.
Atila, šta si radio delfinu, čoveče?
To je delfin. Jedno on najmiroljubivijih stvorenja na zemlji
a ti si ga sekao kao je u pitanju "The Cove".
Da li si video izraz lica Ridžisa Filbina? - Rižu?
Da, čoveče. Rižu. - A ti, Tedi,
šta si ti radio, uperio si pušku u mene?
Izvini, Lorense, ne znam šta me je spopalo.
Da li se uopšte sećaš toga? - Ničega.
La, ostavi to! To je defibrilator! Ostavi to, opasno je!
La, to je struja! Nisu slušalice.
Prestani!
Dekstere, šta to radiš?
Ozbiljno, ako ćeš da se ponašaš kao beba,
daću ti pelene. Hoćeš pelene opet?
Ne istresaj se na njega, čoveče.
Zar ne vidiš, užasno se oseća kao i svi mi.
Ne znam šta se sa svima dešava, ali ovo veče je bilo vrlo čudno.
Vrlo čudno. - Užasno se osećamo, Lari.
Nešto nas je obuzelo poput zle čarolije. - Da.
Kao da to nismo bili mi.
Halo? - Lari. - Zdravo, dr Makfi.
Zdravo, kako je? - Dobro.
Dobro, dobro.
Znaš onaj zvuk kad se kriješ u kanti
i plašiš se za svoj život
jer tiranosaurus reks je koristi kao loptu?
Ne, ne znam taj zvuk. - Ne znaš ga? Samo malo.
To je taj zvuk! Taj! Progoniće mi snove.
Izvinite! Slušajte, stvarno, izvinite!
Kunem se da nisam znao da će se to desiti.
Nisi znao da će se to desiti? Samo sam zadužen za specijalne efekte!
Ti si kriv! To su bili tvoji specijalni efekti!
Ne, znam... - To je šala. Specijalni efekti?
Ili još bolje, specijalni defekti.
Obećam vam da ću otkriti šta se desilo.
Specijalne bljuvotine! - Izvinite, g. Makfi. Moram da idem.
Hej! Niki! Niki! Ne skači više!
Tata, šta to radiš? - Šta ti radiš?
Tri je izjutra. Zabava je gotova.
Zdravo. - Zdravo.
Ko si ti? - Sofi. - Sofi. "Bye Bye Birdie"?
Da. - Bio je dobar. - Hvala. - Da.
Vidimo se sutra uveče? - Verovatno nećete.
Verovatno. - Sigurno nećete.
Ćao. - Ćao.
U velikoj si nevolji. - Znam.
Nisam znao da ćeš rano da se vratiš kući. - Da, to je bilo očigledno.
Hoću da kažem... Zašto misliš da je ovo prihvatljivo?
Kad nisam kod mame, ostavljaš me samog svake noći.
Ne možeš ovo da radiš sad. Očekuje te maturski ispit
Prijava za fakultet je za dve nedelje.
Neću upasti na Njujorški univerzitet. - Ne znaš to. - Znam. - Ne znaš.
Znam to veoma dobro, pošto ne želim da konkurišem.
Šta? - Mislim da to nije pravo mesto za mene trenutno, tata.
Dobro, u redu. Hoćeš malo da raširiš krila i odeš iz grada.
Da. - Da ideš negde drugde u školu. Dobro.
U potpunosti te podržavam. Samo treba da mi kažeš.
Kuda hoćeš da ideš? Šta ti je na listi?
To je kratka lista.
Sjajno, sviđa mi se. Fokus. - Daću ti vrlo kratku listu.
Lista je prazna.
Nema... U redu. Zbunjen sam pošto ne postoji lista.
Tata?
Hoću da pauziram jednu godinu, da uradim onako kako si rekao.
Hoću da raširim svoja krila. - Hoćeš da raširiš krila?
Sjajno. Ali ne možeš ih raširiti i nemati kuda da odeš.
Planovi se menjaju. - Nije tako. - Imali smo plan i promenio se.
Kompleksno je u početku. - Ne možeš promeniti plan
bez da pitaš ljude koji finansiraju plan.
Koliko me sećanje služi, to smo tvoja majka i ja. U redu?
Tata, možemo sedeti ovde i razgovarati o planovima,
ali zasad prekinimo to, nemojmo ni da čistimo. Vratimo se tome sutra.
Resetujmo svu energiju, ceo ton ovoga.
I sredićemo to. Dejli tim. Ne večeras, već sutra.
Dejli tim? - Da? - Dosta sa pričom. - Dobro.
Ti ćeš počistiti, ja idem u krevet i završićemo ovaj razgovor sutra.
Tako je! Hajde! Hajde!
Zdravo. Ja sam Lari Dejli, šef noćnog programa.
Znam ko si ti, čuvar. - Da, takođe šef noćnog programa.
Vršim neko istraživanje. Pitao sam da li biste mogli da mi pomognete.
Noćni čuvar koji vrši istraživanje.
Da. Tražim bilo šta što imate u vezi sa Ahkmenraovoj tabli.
Centralni prolaz. - Sjajno. - Na pola puta, desno.
Dođavola!
Otkud tolika radoznalost za tu tablu?
To je samo hobi. Interesuje me.
Kamo sreće da mogu da pričam s ovima. - Ne možete. - Da. - Pošto su mrtvi.
Da. Ali pogledajte ovo. Ovoga. Reklo bi se da je dete?
Da ga niste poznavali, je li? - Si Džej Frederiks. Radio je ovde.
Radio je ovde? - Da, nakon što je odrastao.
Ne. - Da. Bio je noćni čuvar.
Kao i ti. - Samo malo. Si Džej.
Si Džej Frederiks? Sesil Frederiks?
Najseksi noćni čuvar koga smo imali.
Uključujući i tebe. Kako je taj čovek umeo da se kreće.
Lari! - Zdravo, Sesile.
Bože, koliko godina je prošlo. - Vidim da ti prilično dobro ide.
Još nisam za staro gvožđe, druže. Šta ovde radiš?
Treba da popričamo o tabli.
Šta do đavola kepec radi ovde? - Zdravo, Gas. Dobro izgledaš.
Redžinalde. - Došao si da nam opet smestiš?
Da nas pošalješ nazad u ćuzu. - Nisam vas namestio.
Stvarno ste krali, a ja sam vas izvukao iz zatvora tako da...
Aha. - Lari, vodimo fin život ovde.
Što je bilo, bilo je. Nastavili smo dalje.
Mislim da ovaj nije. - Slušaj ti njega, majmunoliki.
Ostavili smo to s tablom za sobom, Lari.
Zaboravili smo. - Uostalom, nismo ništa znali o tome.
Samo smo tamo radili. - Nešto nije u redu s njom.
Rekao sam ti, ne mogu ti pomoći.
Možda ovaj mali može.
Možda je bolje da porazgovaramo nasamo.
Takva ekspedicija je bila nešto neverovatno za 12-godišnjeg dečaka.
Pokušao sam da zaboravim, ali imalo je nešto u vezi s tom tablom.
Zeleni, kao da korodira.
I nešto se dešava s Tedijem, Deksterom,
Džedom, Oktavijem... Čudno se ponašaju.
Kao da zelena rđa utiče na njih.
Kraj će doći.
Šta? - Meštani su nas upozorili.
Preklinjali su nas da ostavimo na miru tu grobnicu.
Mislio sam se to odnosilo na kraj sveta.
Ali možda je to značilo kraj...
Kraj magije? - Trebalo je da poslušamo.
Trebalo je. Umesto toga poslali smo Ahka i tablu u Njujork,
a njegove roditelje u Englesku. - Samo malo.
Samo malo. Ahkmenraovi roditelji su u Engleskoj?
To je bila mešovita ekspedicija.
Neki artefakti su ostali u Egiptu,
ostalo je podeljeno između Njujorka i Britanskog muzeja.
Ahk je rekao da njegov otac znao tajne table.
Treba da porazgovaram s njim.
Slušajte me! - Naša cenjena predsednica tražila je moju ostavku.
Rekla je pošto je noćni program bio moja kreacija,
onda krivica počinje i završava se sa mnom.
Mogu to da sredim. - Kako?
Morate mi dozvoliti da odnesem tablu i Ahmenraa u London.
Izvini, obrađujem to.
Analiza ulaznih podataka.
Upravo sam ti rekao da sam otpušten. A ti prvo pitaš,
da li ti dozvoljavam da poneseš neke neprocenjive artefakte na odmor?
Da. - Ne. - Molim vas! - Ne.
Molim vas da me podržite u ovome.
Ne mogu to, druže. Ćao.
Opljačkaćeš me? - Šta? - Šta znam. - Budite spremni.
Slušajte me. Važi? - Važi.
Hoćete da znate istinu? - Nastavi.
Istina je da je tabla magična.
Stvari stvarno oživljavaju noću.
To su specijalni efekti. - Nisu. - Naravno da jesu.
Kako mogu biti specijalni efekti? - Kako ne mogu biti?
Jer nisu. - Naravno da jesu. - Evo šta se dešava. - Šta?
Sunce zađe, tabla počinje da sija...
I sve oživi.
Naravno. - To je stvarno.
Tabla počinje da sija. Sad znam da si lud.
Slušaj, Lesli. - Šta je? - Slušaj me!
Neću da te povredim. - Znam.
Samo... Šta je?
Slušaj, nama je najviše stalo do muzeja, zar ne? - Da.
Ako mi ne pomogneš, sve ono posebno u vezi s njim može zauvek nestati.
Ne tražim da me razumeš, već da mi veruješ.
Voleo bih da ti pomognem, ali više ovde ne radim.
Ali Britanski muzej to ne zna.
Mumija i tabla. Obe stvari.
Posao klasične konzervacije, po mom ovlašćenju, naravno,
direktora ovog muzeja, što sam i dalje.
Da, dobro. Doviđenja.
U igri si.
Mogao sam da ostanem sam u Njujorku. - Nema šanse.
Divno? - Da. - Reka Temza.
Zar ovo nije ekstra, ti i ja u Londonu? - Da.
Razmišljao sam o toj godini za pauziranje.
Jesi? - Mislim da bi to bilo ekstra.
Stvarno? - Da. Imaš neku ideju?
Da. Hoću da radim kao di-džej na Ibici. - Na Ibici?
Da, Ibica, malo ostrvo pored španske obale.
Govoriš li španski? - Ne, ali u tome je lepota... - Da.
...muzike, ne sputavaju je jezičke barijere.
Ne, ali tebe sputavaju. Pričaš li u bitovima?
Zašto se plašiš? Rekao si da je ekstra ideja.
Ne plašim se, samo hoću da razumem šta planiraš. - Ti nisi išao na faks.
Stani, sad pričamo o tome da uopšte ne ideš na fakultet?
Možda. Ne znam. - Niki.
Niki, to nije... - Tata, ti nisi išao na faks.
I odlično si prošao. - Dobro sam prošao
nakon 20 godina i mnogo ćorsokaka.
Nema veze. Ne brini ti za mene, u redu je.
Uvek ću da brinem za tebe, ja sam ti otac. - Hvala.
Sunce zalazi, treba da pođemo. - Dobro.
Tata, koji ti je plan? - Kad tabla oživi Ahkmenraa, on će nas uvesti.
Sakrij se. - Šta? - Sakrij se, čoveče! To je deo avanture.
Zdravo. Dobro došli u Britanski muzej. Zovem se Tili.
Zdravo, hvala. Ja sam Lari Dejli iz Prirodnjačkog muzeja u Njujorku.
Da, da. - Imam isporuku za vaše odeljenje za konzervaciju.
Dobro. Poslali su te na putovanje?
Ovo je neuobičajeno. - I mene pošalju na put, znaš kuda?
Ne. - Kuća, ovde.
Kuća, opet ovde. U toalet, pet minuta maksimalno.
Mora da je sjajno biti čuvar u Americi.
S pištoljem, s prigušivačem. S nindža mačevima. - Da.
To ni izbliza nije tačno. - Ja samo imam...
Ovo. Čekić.
Služi za, citiram, "manje popravke i ulepšavanje" kabine.
I samo udaraš stvari?
Da, to ulazi u uši. - U osnovi, beskorisno.
Ne mogu da verujem da još pričamo. - Sjajno je, zar ne? - Jeste.
Ovo je najduža konverzacija koju sam imala za 3 godine na poslu ovde.
I ja osećam povezanost.
Da li bi bilo u redu da odradim isporuku i...
Da. - Divno.
Ali treba mi potvrda. - Nema potrebe.
Već su potvrdili na dokumentu što sam ti dao.
Dobro, potvrđujem. - Dobro. - U redu.
Halo, ovde dr Makfi. - Ovde Britanski muzej, gospodine.
Potvrđujem isporuku za naše odeljenje za konzervaciju.
Da, ja sam potpisao dokumenta.
Sad me izvinite, moram da upravljam muzejom.
Dečko, skloni svoje pohlepne prste od moje Ming vaze. Čujete li? Doviđenja.
Dobro.
Sve u redu? - Dobro, ispravan si.
Ispravan sam. Divno. - Potvrđeno.
Hvala. - U redu. Otvoriću kapiju. - Dobro.
Mom dečku se ne sviđa moja frizura.
Kaže kao da mi zlatno govno sedi na ramenu.
Ali meni se mnogo sviđa.
Ćao, Lari!
Nisam stručnjak, ali reklo bi se da je ovo baš protivzakonito.
Ne, ovde imaju u potpunosti drugačije zakone.
Dobro. - Kako nam ide? - Nema nikoga. - Dobro. Idemo.
Lari, ostali su mislili da bi nam dobro došla pomoć. - Ostali?
Lorense, nisam mogao da mirno sedim. Naš opstanak je u pitanju.
U redu. Ćao, Tedi. Dobro. Dobro je imati dobrog čoveka u krizi.
Atila. Dobro. Malo mišića.
Ćao, Lari. - Kutija je prostranija nego što izgleda.
Očito je da smo i mi došli. - Nadrljao bi bez nas, Gigantore.
Ozbiljno? I majmun. Zapravo, svi.
Tata. - Ne. Ne.
Od njega nema nikakve koristi. - Baš je hteo da dođe.
Da, ovo je moj sin. Moj pravi sin, Niki. Niki, ovo je...
La.
Imitira me.
La!
Lorense, koji je plan napada? - Moramo da odemo u egipatsko krilo,
da nađemo Ahkovog oca, i da se nadamo da popravi tablu.
Svi.
La, to nije za jelo. To nije hrana.
Nemoj... Znaš šta? Imam posao za tebe, hajde. Hajde.
Hajde. Budi ovde i čuvaj ova vrata, u redu?
Ne smeš nikog da pustiš unutra ni napolje.
U redu? Dobro. Bićeš čuvar, poput mene.
Dobro.
Ne, dođi ovamo. Ostani ovde.
Stavi ruke na vrata. Dobro.
Ostani ovde. Ostani.
Ostani! - Ostani. - Gledaj tamo. Dobro.
Ostani! Ne! Dobro. Ostani! Ne!
Ostani! - Ostani! - Ne pomeraj se.
Ne pomeraj se. - Ne! Dobro.
Slušajte, narode. Ovaj muzej se budi po prvi put.
Ne znamo šta sve ima, pa se ne razdvajajte. Važi?
Znam da je strašno, rmpalijo. Ne razdvajajte se.
Kakva je ovo posednuta žurka, momci?
Svi mislimo da je ovo veoma strašno, zar ne? - Malo su uplašeni.
Prvi put kad smo oživeli trebalo je neko vreme da se priviknemo.
Zdravo. Idemo za Egipt.
Hajde, ovamo.
Da li ste čuli to? - Šta?
To.
Mi ćemo biti ovamo dole, ako nas neko traži.
Ne plašimo se, samo nam je udobnije.
Lorense, mislim da smo sigurno u maloj nevolji.
Znam kako da ga sredimo.
Ne smeta ti?
Hvala. - Tata, šta to radiš?
Šta misliš kako sam izdresirao tvog druga, Reksija?
Zdravo.
Kladim se da nisi toliko zločest, zar ne?
Kladim se da nisi toliko zločest. Ti si mladunac, zar ne?
Mladunac koji hoće da se igra. Hoćeš da se igraš?
Hoćeš da se igraš donošenja? Da?
Hoćeš da se igraš s koskom?
Tako je. Donesi.
Donesi!
Lorense. - Da. - Mogu li predložiti drugi plan? - Koji?
Bežimo!
Zatvorite ih! Zatvorite ih!
Dobro, mislim da smo...
Nazad! Svi nazad!
Dobro, nećeš da se igraš? Evo ti ovo! - Šta?
To je bilo blizu! - Treba ti pomoć? - Šta? - S puta!
Atila, da li si dobro?
Možda bi želeo... - Ne.
Evo. Uzmi ovo.
To je bilo ekstra.
Ser Lanselot, vama na usluzi. - Hvala. To je bilo neverovatno.
Teodor Ruzvelt, predsednik SAD-a. - Nemam pojma šta to znači.
Ja sam Lari, a ovo je moj sin Nik.
Imaš plemenito lice, Nik. - Hvala. - Hvala na pomoći.
Ti me podsećaš na čoveka koga sam znao u Kamelotu.
Stvarno? Jedan od vitezova Okruglog stola?
Ne, na Erika. - Erik?
Našu ludu.
On je bio najsmešnija luda. Bio je toliko dobar
da nije ništa morao da radi, već samo da uđe u sobu i smeješ se.
Ti imaš, ono što je on imao, dar. - Čudno.
Mogao bi da budeš luda. - Sumnjam. - Daj bre, naravno da bi mogao.
Dali bismo ti kapu sa smešnim visećim zvoncima.
Viseća zvonca?
"Viseća zvonca". Šta sam ti rekao? Dar.
Izgleda da ništa ne radi. Bezizražajan... sićušni, mali...
Bezizrazno lice.
Nešto takvo, kao Erik. - Reklo bi se da je sjajan tip. Moramo da idemo.
Pa... - Kamelot. - Dobro.
Jednog dana ću se vratiti njegovim moćnim kulama,
kralju Arturu i kraljici Ginevri.
Slatka, divna Ginevra.
Ali zakleo sam se da neću dok ne ispunim misiju.
Moram pronaći Sveti gral. - Srećno s tim.
Hvala na pomoći. Moramo da odemo do Egipta.
Vidimo se. - Ja ću da vas vodim. - Ne, u redu je.
Stani, viseća zvonca, čudna magija je u vazduhu.
Opasna zver je ovde.
Dužnost pravog viteza je da štiti i brine o onima kojima je to potrebno.
Idemo.
Pretpostavljam da ide s nama.
Lari!
Džed i Oktavije?
Mora su pali dok smo bežali. - Džed? - Oktavije?
Džed? - Oktavije?
Džed? - Džededaja?
Džed! - Okto!
Ne!
Da li je to Oktavijev ogrtač?
Evo.
Niki. - Da.
Narode?
Gigantore!
Džed? - Neće dugo opstati u sistemu za grejanje, Lorense.
S obzirom na njihovu veličinu, ispeći će se kao mali skarabeji
na Sinaju.
Previše sumorno?
Ovo je kraj, momče. Poslednji rodeo.
Uhvati me za ruku!
Zašto?
Nema veze.
Daleko smo od kuće, momče.
Tražio si da te uhvatim za ruku?
Ne!
Džedou? Oktou?
Mogli bi biti bilo gde, odavde pa do usisne rešetke.
Šta vidiš, Deks? - Znaš da je on majmun, Lorense.
Ne ume da govori.
Ne, ali može da uđe.
Niki, daj mi telefon.
Zašto? - Za Deksa.
Ne razumem o čemu se ovde radi. - Ni ja. Tata, šta se dešava?
Namestio sam da ti se prati telefon. - Namestio si da mi pratiš telefon?
Pratiš moj telefon? - Da, ja sam ti otac. Pazim na tebe.
Ne, samo malo. Špijuniranje nije isto što i briga o nekome.
Dobićeš ga nazad, obećavam. Sad on ide na leđa majmuna.
Deks, dođi ovamo.
Hvala, druže.
Slušaj. Hoću da ideš dole i nađeš ih. Važi? Misliš li da to možeš?
Dobro, druže. Čuvaj se.
Mislim da je ovde.
Ovde! Klasika.
Dar da te nasmeje. Hvala, viseća zvonca.
Prva misija?
Ne baš. - Mislio sam da idemo do Egipta.
Idemo, ali moramo ovo prvo da odradimo.
Tako ne funkcioniše misija. Misija je jedno.
Nije Sveti gral i majmun. - Da, moji momci su nestali,
a Dekster će ih naći. - Koja je misija?
Zlato, fontana mladosti? - Magična tabla.
Ta stvar što Ahk drži.
Ne bi trebalo previše teško oteti mu je. Izdefinisan je i tanak. Ali slab.
Bilo bi kao da otimaš slatkiš od slabašnog egipatskog deteta.
Ne, ne pokušavamo da je otmemo, već da je popravimo.
Nešto nije u redu s njom. Komplikovano je.
Bilo bi manje komplikovano kad bi prestao da pratiš šimpanzu.
Nije on šimpanza, već kapucin.
Luda izgleda nervozno. - Često je takav.
Ali uveravam te da on nije luda. - Da li je tačno to što kaže?
Tabla koju nosiš, magična je? - Da, tako je.
Sve oko tebe oživelo je po prvi put večeras
zahvaljujući ovoj tabli.
Neverovatno. Onda oni nisu stvarni? - Stvarni su kao bilo ko od nas.
Da, ali mi smo stvarni ljudi, oni su samo stvari.
I čak nisu svesni toga. Mora da su neverovatno glupi.
Može biti zbunjujuće u početku.
Zdravo, žabo. Samo ti skači. Ti si stvarna!
Narode, mislim da moramo da presečemo kroz Aziju.
Nema pojma. - Jok.
Ne mogu mnogo da vidim. Mogu da skočim dole i nadam se najboljem.
Nemamo pojma šta je tamo dole.
Ne znamo ni šta je ovde gore.
Ovo je rimski grad.
Osećam poznati dašak istorije iz njegovih temelja.
Gde su svi do đavola?
Video sam ovaj grad ranije, siguran sam u to.
Rimljani?
Vidim da imaš ime dame na ruci.
Andrea, da. - Ta dama Andrea je tvoja Ginevra?
Da li neki muškarac stoji između tebe i ljubavi tvoje dame?
Da. Moj tata je zapržio čorbu pre neko veče. - Nik. - Stajemo.
Ne dozvoli nijednom muškarcu da stoji između tebe i tvoje sudbine.
Sudbina je možda prejaka reč. Radimo infinitezimalni račun zajedno.
Pre će biti da flertujemo očima, ko će prvi da skrene pogled.
Ali razumem te. Nijedan muškarac...
Dobro. - U redu.
Ajepmop.
Ne zvuči mi poznato.
Ko je ova osoba?
Izvini, ne razumem te. - Pompeja!
Ne razumem, prijatelju, jer imaš to čudo ispred sebe.
Šta to rade? - Kuda se uputio onaj stampedo?
Zbog nečega što smo rekli?
Vratite se u Ajepmop. Ima dosta mesta.
Ludi su poput guštera na putu. - Ljudi su čudni.
Zdravo, momče, samo prolazimo.
Ovo je garuda s Tibeta. - Garuda?
Zdravo, garudo, kako je?
Ekstra. Sjajno. Dobro. Samo...
Dobro, druže. Moramo da prođemo, nemam vremena.
Molim te. Dobro.
Znaš šta? Neću da se igram s tobom. Moram da prođem. Stvarno.
Nazad.
Zmaj. - Ne, to nije zmaj.
To je Žanglu. Mitska zmija-demon.
Izgleda mi kao zmaj. Predlažem da ga ubijemo.
Šta? Ne. Spava.
U pravu si. Nije pošteno da ga ubijemo dok spava.
Probudimo ga pa ga ubijmo. Ja ću poći prvi i povešću dečka.
Šta? Ne. Nećeš povesti dečka. - Zašto da ne? - Jer je dečak.
Lari, dođe vreme u životu u životu svakog muškarca
kad mora zaklati sopstvenog zmaja. - Da, ali ovaj dečak neće.
Još nije završio sve zahvalnice s njegove bar-micve.
To je izreka. - Nije tamo odakle sam ja.
Neće zaklati zmaja sad.
Zaobići ćemo ga, i to odmah, inače ću izgubiti signal. Hajde.
Ajepmop.
Ajepmop. Sigurno to ispravno čitaš, druže?
Pompeja!
Pompeja.
"Ne pitaj se šta tvoja zemlja može uraditi za tebe!"
"Zapitaj se šta ti možeš uraditi za svoju zemlju!"
Evo ga opet.
Atila!
Tedi! - Juriš!
Fantastično! Probudio se. Sad ga možemo ubiti.
Tata! - Niki!
Ja ću da spasim dečaka!
Da li si ikad baratao mačem? - Samo u "World of Warcraft".
Sad ćeš naučiti.
"Jedino čega treba da se plašimo je sam strah."
"Odlično se snalaziš, Brauni."
Iza tebe! - Sagni se!
Poslednji rodeo, kimosabe. Vreme je da budemo pečeni.
Šta?
Ne, nemoj! - Mora!
Udaljite se!
Nećemo nikad progovoriti o onome što se danas desilo.
Daj bre, to nije bilo neophodno! Gotovo je.
Ovo čudo stvarno spasava život.
Dobro si?
Dobro si, dušo?
Dobro si? - Da, hvala.
Hrabro si se borio, gospodine.
Obećavam da ćemo jednog dana piti zmajevu krv iz pobedničkog pehara.
Zadovoljiću se i gaziranim sokom ili vodom.
Ali sviđa mi se energija koja protiče među nama.
Odsad pa nadalje, moraš odabrati svoj put.
I ne dozvoli ikome da ti drugačije zbori.
Bolje da obavestimo Larija da smo dobro.
Okreni se. Sigurno Lari brine zbog nas.
Kako ćemo sad da ih nađemo?
Lorense, bojim se da smo prešli kritičnu tačku.
Opet postajem voštana figura, sine.
Dobro, naći ćemo ih kasnije. Moramo do Egipta smesta.
Stani. Zar ne treba da nastavimo da tražimo Džeda i Oktavija?
Niki je u pravu. Pravi vitez nikad ne beži od svojih dužnosti.
Da, ali ako ne dođemo do Egipta uskoro, nikog nećemo spasiti.
Tata kaže, "Ostani!" Ostani!
Tata kaže, "La, ne jedi."
Ostani, La!
Stigli smo. - Možda treba da vas ispratim unutra.
Ne, mislim da možemo da se snađemo odavde.
Naravno. - Da, možemo mi to.
Naravno. Prijatelji. Lari.
Klovnoliki čuvaru magične table, nikad neću zaboraviti tvoju hrabrost.
Ni tvoje šale. - Zbogom. - Ja neću reći "zbogom." - Ja ću. - Šta?
Ja ću reći "zbogom". Moram da idem, izvini. Doviđenja.
Hvala na svemu.
Nisam video ove zidove mnogo meseca.
Ahkmen?
Majko!
Oče!
Dobro došao kući, sine.
Hoću da upoznate moje prijatelje.
Ja sam Merenkare, faraon Nila, i otac sina Sunca.
Ja sam Šepseheret, blistavi dragulj Devet kraljevstava.
A ja sam Lari. - Čuvar Bruklina.
Da, sad živim na Menhetnu. - Znam, ali ovo bolje zvuči.
Bili bismo počastvovani ako biste pogledali tablu.
Nešto se dešava s njom. Ne znamo šta je. - Govoriš s faraonom.
Poljubi moje žezlo.
Da li je u redu ako ne poljubim? - Iskazaćeš poštovanje.
Ja sam Raov potomak, boga sunca. - Razumem i poštujem vas.
Ja se ne molim Rau. - Jedino su egipatski bogovi istinski bogovi.
Mi pokušavamo da ostanemo malo više otvoreni za nove ideje.
Na primer, Sakadžavea poštuje duhove predaka.
A ti se moliš nekakvom kozjem bogu, Atila, zar ne? Da.
Ja sam polu-Irac, polu-Jevrej... - Stvarno? Obožavam Jevreje.
Imali smo ih 40.000. - Kakvi divni ljudi. - Evo ga opet.
Bili su veoma srećni. Uvek su pevali uz sveće. - Nisu bili srećni.
Stvarno? - Ne. Otišli su.
Proveli su 40 god. u pustinji pokušavajući da pobegnu.
Jednom godišnje organizujemo večeru i pričamo o tome.
To je važno za nas. Slušajte, da li biste mogli da pogledate tablu?
Nešto nije u redu s njom.
Gubi moć. - Možete li to popraviti?
Da to uradim, morao bih da odam tajne table.
Obećavam da nikome nećemo reći. - Ne.
Poljubiću to vaše čudo. - Prekasno.
Oče, zašto i dalje insistiraš da zadržiš tajnu za sebe?
Tajna će biti prenesena na tebe u pravo vreme.
Ali prošlo je 4.000 godina, reklo bi se da je sad pravo vreme.
Rođen si u ponoć.
Bio sam faraon. I video sam čuda
o kojima većina ljudi može samo da sanja.
Ali kad sam te prvi put pogledao,
istog trena si mi postao dragoceniji od svih čuda drevnog sveta.
Znao sam da neću moći da podnesem da te ostavim.
Naredio sam visokim sveštenicima da naprave dar za tebe, sine,
koristeći sve ono što smo naučili o misterijama zagrobnog života.
Stvorena u hramu Konsua
boga Meseca, i čuvara putnika u noći,
Ahkmenraova tabla.
Naša grobnica je bila dizajnirana da kanališe Konsuove zrake na tablu,
obnavljajući njene moći svaku noć.
Bog Meseca je darovao svoje moći tabli,
tako da dokle god se kupa u njegovom svetlu,
naša porodica bi bila zajedno zauvek.
Čak ni smrt ne bi mogla da nas razdvoji.
Bila je predugo van domašaja Konsuovog svetla.
Sine, šta ti se to dešava?
Potrebna joj je mesečina, inače ćemo svi biti mrtvi do zore.
Požurite! Ako tabla umre, ništa je više neće oživeti!
Šta to radiš? - Tablu, odmah!
Stani! Ne, slušaj me! Ta stvar umire, u redu?
Ako ne dobije mesečinu, svemu će doći kraj, stvarno.
Kralj Artur je protraćio godine tragajući za Svetim gralom.
Mislim da je to bila tabla sve vreme. - Daj mi je, ne znaš šta radiš!
Moja misija je ispunjena. Jašem za Kamelot večeras.
Dobro. Zadrži je! Samo je stavi na mesečinu i okreni taj centralni deo.
Izvini, to nije moja prva misija.
I uzgred, Erik je bio mnogo zabavniji od tebe!
Zovi ostale! Ne smemo mu dozvoliti da napusti muzej!
Polako, druže! Uspori!
Ne znam ko si, ali prilično sam siguran da ta tabla nije tvoja!
Samo malo! Vraćaj se ovamo! Ovo nije gotovo!
Proklinjaćeš dan kad si nas zaveo svojim ogromnim mačem
i hipnotišućim plavim očima!
Ima veoma plave oči.
Govori nežno i nosi veliki štap.
Lorense, imamo problem. I ovo se pretvorilo u vosak.
I ja imam izreku.
Govori glasno i nosi veći štap.
Tamo je! - Misliš tamo gore.
Imam je!
Tedi. - Tablu, sad! Neću da te molim, budalo! Ovo mi zadaje glavobolju!
Daj mi tablu! - Pusti me, Lorense! - Ne, Tedi, ne!
Tedi!
Eto.
Moja je!
Ono je bilo dobro! - Nisam znao da će upaliti.
Lari! - Momci, kako ste? - Još u jednom komadu.
Oktavije, mislim da je ovo tvoje. - Hvala.
Ne razumem. Zašto Lanselot ostaje jak, dok mi slabimo?
Prvo mu je veče. Novorođeni su jači ali nema veze.
Ukoliko omanemo, i on će do zore umreti. - Ne sme napustiti muzej.
Gospodine, možete li se vratiti u Egipt ako prođe tamo?
Aha. - Niki, ti i Atila proverite utovaralište. - Važi.
Tedi, južno krilo, pokrivaj bočna vrata. Ja ću glavni ulaz.
Ti! Znala sam si malo lud. - Da li si videla ono?
Šta to? - Vitez na konju je upravo projahao!
Ne odvlači mi pažnju svojim magičnim fantazijama,
pošto sam našla tvog prljavog blizanca u skladištu!
On nije moj brat blizanac! - Uhvatila sam ga i znaš šta je rekao?
Umukni! Umukni bre!
Začepi odmah! Hoćeš da te mlatnem? Stani! Možeš da bežiš
ali ako odeš, kunem se da tvoj odvratni dvojnik
koji liči na pevača "Counting Crows", dobiće svoje!
Tata. - Tako je.
To ide uz njega. - Tata.
Do đavola!
La, ako vidiš da radim nešto glupo, ne imitiraj me, važi?
To zapravo govorim i Niku. Ne razume, znaš?
Pametno je dete,
ali samo želim da mu obezbedim mogućnosti koje ja nisam imao.
Nek prvo uzme diplomu, pa onda nek pauzira.
Uzmi diplomu, pa onda pauziraj.
La! Prestani! Prestani s tim!
Dobro.
Šta? Pardon!
Ćao. Zdravo. Izvinite, ja sam Nik, ovo je Dekster, i Atila Hunski.
Da, i meni je drago. Upoznaj se s ovim čekićem!
Ne radi to!
Mnogo mi je žao, mnogo toga se dešava, Hun, majmun.
Šta? Čudno. Mnogo treba da se obradi. Zar ne?
Dobro. Izvini. Hvala. - Neće vam ovo proći!
Skiciram vas u umu trenutno!
Dečko s pegicama, debeli Azijat s nastavcima za kosu, zli majmun.
Pretpostavljam da je u pitanju roditeljstvu, znaš?
Dolazi iz porodice razvedenih roditelja,
ima mnogo sukobljenih osećanja o meni,
možda i Edipov kompleks je u pitanju, ili...
Razumem, nisam bio s njim mnogo vremena.
Možda projektujem sopstvenu krivicu
i prebacujem je na njega na načine za koje nisam svestan.
Šta je?
Vrata. Glava.
Dobro.
Otvori glavu...
Proširi svoje vidike! Da, u pravu si! U tome je izazov.
Jeste, sve je kontekstualno. Nastavljam da ga gledam
kroz prizmu onako kako su mene moji roditelji podizali,
ali zapravo on je svoja osoba.
Da, delimo istu DNK, ali on je mnogo hrabriji nego što sam ja ikad bio.
Ne želim da dozvolim svom egu i detinjstvu
da ga spreči da napravi greške koje treba da napravi
kako bi postao osoba kakva treba da bude.
Otvori vrata glavom! Da!
Bravo, La! Idemo!
Svi su dobro? - Da, Lorense. Atila i tvoj sin su zatvorili
čuvarku u kabini. Ne znam koliko će je zadržati.
Moramo naći Lanselota ali neko se mora postarati da ona ne izađe.
Da, La, dobro. Znaš šta treba da radiš?
Ostani! - Tako je. Samo se postaraj da ostane unutra.
Ostani! - Dobro, idi! - Tata kaže "ostani".
Lorense, ne mogu pomerati ruke.
Svakim minutom postajem sve beskorisniji.
Hajde, rmpalijo! Šta je bilo? Da li si dobro?
Nešto nije u redu s tvojim okom, ali...
Ne znam. Ide malo...
Moraš se opustiti, važi?
Smiri se! Atila! Atila!
Atila ne paniči!
Ti pljačkaš! - Pljačka! - Ti pustošiš!
I ne plašiš se, u redu?
Tata, u ovom gradu ima 8 miliona ljudi.
Mogao bi bukvalno biti bilo gde dosad.
Naći ćemo ga. Moramo.
Stižem, ljubavi moja.
Zaboga!
Prošao je ovuda idući 4 lige na sat.
Ne! Nikad ne beži od velike mačke, Lorense!
Gigantore, vadi baterijsku lampu. Ove mačke hoće da se igraju!
Tako je, momče.
Dobro odrađeno, gospodine. - Trčite!
Gde bi koji đavo Lanselot mogao biti?
Idemo!
Bolje bi ti bilo da me pustiš van, ti odvratni majmunoliki čoveče!
U šta to buljiš? Prestani da me gledaš!
Šta? Nikad pre nisi video lepu, privlačnu, predivnu ženu
koja je mogla biti manekenka da nije toliko volela picu.
Znam na šta igraš, ali neće ti to proći.
Ne prolazi ti to.
Stani, prolazi ti to.
Šta su to uradili s Kamelotom?
Konačno, Ginevra, ljubavi moja! - Zdravo.
Mogu li ti pomoći, druže? - To sam ja. Ser Lanselot.
Ispunio sam misiju. - Izvinite. Žao mi je, ja nisam prava Ginevra,
već Alis Iv. Mislim da si se malo zbunio. Možda si me video
na pozornici... - Glas ti je poput muzike,
ali nemam pojma šta govoriš. - Dobro. Čoveče.
Druže. Ona kaže da nije Ginevra zato što je glumica.
U redu? Kao i ja. - Glumica? - Da. - Da.
Ja sam... Znaš? - Skini krunu.
Izvini, naravno. Hju Džekmen.
To je bilo zbog krune. - Znam, sve to...
Hjudž Ekmen? To je bezvezno ime! Čak ni ne zvuči stvarno!
Samo bi kukavica sakrila pravi identitet, Arture!
Ne, zovem se Hju Džekmen!
Uostalom, donosim blago koje si ti tražio,
ali koje nikad nisi mogao naći.
Pogledajte, ključ večnog života. - Dobro.
Sviđa mi se tvoj kostim i entuzijazam,
ali moraš sići s pozornice.
Ser Lanselot, dame i gospodo. Ser Lanselot, da.
Veoma dobro. - Stidi se, Arture!
Ne zaslužuješ ni svoju krunu ni kraljicu!
Spremi se da osetiš hladan poljubac mog mača, Hjudž Ekmene!
Druže, druže... Sve ovo nije pravo.
Vidiš, samo...
To nije pravo. - Ništa od ovoga nije.
Nije stvarno.
Lepa predstava, dobro smo se uklopili, ali nije stvarno stvarno.
Nije stvarno.
Nije stvarno?
Znate li koliko dugo sam sanjao o Kamelotu? I zbog čega?
Uzalud!
Bože! - Uzalud! - Ne, ne, molim vas sedite...
Šta ima?
Takvi smo kakve nas je Bog napravio.
Zašto ne slikate, duže će trajati.
Pokušao sam da budem fin, dosta je bilo! U redu?
Gubi se s pozornice, smesta! - Odbij! Ne plašiš me, Hjudž Ekmene!
Slušaj, druže. Ne želiš da se boriš sa mnom. Ako se borimo, srediću te.
Hajde!
Šta je to? Šta to radiš? - Oponaša Vulverina. - Da.
Da. - Da. Bolje je s kandžama i bez košulje - Da.
Lanselote! Lanselote!
Hej, druže! Druže, tamo nije izlaz!
Samo se vi ovamo popnite. Da, popnite se! Majmuni!
Sjajno! Sviđaju mi se kostimi.
Izvini, samo hoću da kažem, prava si faca, čoveče! - Hvala, druže.
Prepoznao te je? - Da, to je bilo ekstra.
Daj mi tablu! - Ne prilazite!
Ne prilazite! Nazad!
Nazad!
Šta je? - Tvoj nos.
Šta je? Šta fali mom nosu? - Tvoj nos otpada. - Šta?
Topi se na vatri.
Dobro. - Koliko je loše?
Nije sjajno. - Ali ja sam Lanselot!
Nikad nisi bio Lanselot! Lanselot je legenda! Nisi stvaran! Ti...
Ne razumem! - Znam da je teško da prihvatiš. ali daj mi tablu!
I šta onda? Nazad u muzej?
Da stojim tamo dok mala deca bulje i pokazuju na mene?
I uče. I budu inspirisana da rade sjajne stvari.
Postoje mnogo manje plemenite sudbine. - Ne za mene!
Ako ne postoji Kamelot, Givenvra,
i Lanselot, onda sam ja ništa.
Ja sam samo bedni grumen loše oblikovanog voska.
Prestani da gledaš u moj nos! - Nisam ga gledao!
Jesi, video sam. Buljio si.
Nisam tako gledao. - Jesi! Ne gledaj ga!
Vrlo je teško ne gledati ga. - Da, tako je.
Šta? Nisam. - Video sam te! - Ne, gledam te u oči!
Majmune, prestani! - Daj mi tablu, molim te. Daj je.
Ako mi daš tablu, obećavam... - Ne gledaj mi nos!
Daj mi tablu! - Skloni pogled!
Daj mi tablu. - Koliko je teško ne gledati moj nos?
Ne gledam u tvoj nos. Ne mogu odoleti. - Gledaj u nebo!
Odvratno je. - Ipak i dalje je zgodan.
Niko neće gledati niti spominjati moj nos odsad pa nadalje!
Pardon, o čemu smo ono razgovarali?
Lorense! - Tedi!
Lari, isteklo nam je vreme. - Slušaj me!
Moraš ispraviti delove. Ispravi delove odmah ili će svi da pomru!
I ti takođe! - Svet bez Kamelota nije vredan življenja.
Tata!
Dekstere, šta je bilo? Da li si dobro?
Druže, da li si dobro? Gledaj u mene.
Hoćeš da me šljepneš? Hajde, šljepni me po licu.
Deks?
Dekstere?
Dekstere! Ne, ne, ne.
Dekstere, ne. Ne, ne, daj bre, druže. - Tata, mrtav je.
Sad ću da te uhvatim za ruku.
Sad razumem.
Majmun je bio misija. Nije to bilo zbog table.
To je bilo zbog njih.
Oprosti mi, ja sam ispao luda.
Oživeli smo, lepi! - Lorense!
Dobro došao nazad, druže.
Bravo, Lari. - Evo ga. To je naš momak.
Dođi ovamo! - Evo tvoje table.
Dobro je, zar ne, Džededaja? - Tako je.
Hvala.
Kako izgledam?
Kao Lanselot.
Bravo, sine.
Hvala što si bezbedno doveo mog sina kući.
Čudno je...
gledati svog sina kako postaje muškarac.
Da, ludo je.
Jednog dana jaše dinosaurusa kroz Central park
a sledećeg dana je di-džej na Ibici.
Dobro si služio mojoj porodici.
Sagradićemo veliku grobnicu i sahranićemo te s velikim bogatstvom.
Lično ću se postarati da ti se uklone organi i stave u posebne
tegle obložene draguljima.
Hvala.
Složili smo se. - Lorense, možemo li porazgovarati? - Da.
Ostali i ja smo razgovarali.
Ahkmenaraovo mesto je ovde s njegovom porodicom. Mora ovde ostati.
I tabla mora ostati ovde, sine.
Tu i pripada, Gigantore. - Da, ali...
To znači da bi i vi morali ostati. - Nama je mesto u Njujorku.
Da, ali ako odete...
Nećete oživeti nakon ove večeri.
Mi smo muzejski eksponati, Laredo. To smo.
Ljudi dolaze da nas vide, možda da nešto malo nauče.
Takav je život, druže. - Ali ja...
Moram da vodim računa o vama, narode. - I jesi.
U redu je, Lorense, spremni smo.
Ali ja nisam.
Pusti nas, sine.
Dobro.
Hvala što si mi vratio nazad porodicu.
Lari, čuvaru Bruklina.
Tata, ako odmah krenemo, još možemo uhvatiti avion,
i odemo kući dok su svi još budni pre zore. - Dobro.
Idemo kući.
U redu je, Lari. Postigli smo neki nivo razumevanja.
Stvarno? - Triksi, sedi!
Veoma dobro. Svaka čast, Lans. - Hvala.
Triksi, lepo se ponašaj. Dobra devojka.
Mirna!
Nikad me stvarno ne sluša, dok ti...
Reklo bi se da me stvarno slušaš.
Kao da su naša srca savršeno sinhronizovana sad.
Da li osećaš... - Zdravo.
Izvinite što prekidam šta god...
...da se dešava.
La, društvo čeka napolju. Moramo da idemo. Hajde.
Šta? Ne... Ne! La, ostani!
Znam da ovo ludo zvuči, ali ti i ja bismo mogli
da zajedno živimo ovde u Engleskoj. - La!
Dobro.
Nikad te neću zaboraviti.
Ti si najsiroviji muškarac koga sam ikad upoznala.
Zadrži gumice za kosu. - La, moramo da idemo.
Neću reći ništa ako ti nećeš.
Znam da mrziš ovaj posao i ostalo,
ali sutra uveče, ovo će biti najbolji posao na svetu.
Instrukcije
Tiho je ovde. - Bez table, ovo je kao bilo koji drugi muzej.
Znate li čega ću se najviše sećati u vezi s vama? - Čega?
Koliko ste veliki.
Dođi ovamo. Dođi ovamo.
Zagrli me.
Moj...
prijatelj.
Govoriš engleski?
Dobro.
Slušaj...
Tamo na krovu, kad...
Kad umalo da...
Da.
Samo hoću da znaš da je to promenilo moje poglede na sve stvari,
i znam da imamo čudnu...
Imamo ovu dinamiku, tenziju, razlike.
Hoću da kažem, igre, znaš? Uloge u koje uskočimo,
ali zašto tako mora biti?
Oduvek sam osećao da postoji obostrano poštovanje.
U svakom slučaju, nedostajaćeš mi.
Dobro, samo napred. Poslednji šamar.
Da, predugo je trajalo.
Hvala.
Ko bi rekao?
Ja sam od voska, ona od poliuretana.
Nekako je uspelo.
Vreme je. - Tako je.
I znam da će mladi Nik uraditi sjajne stvari.
Da, on je...
spreman da se sam suoči sa svetom.
Onda si ispunio svoju dužnost.
Ispunio si svoju dužnost.
Vreme je za tvoju sledeću avanturu.
Nemam pojma šta ću sutra raditi. - Kako je to uzbudljivo.
Doviđenja, Tedi. - Zbogom, Lorense.
Uplašio sam te!
Smešak, momče. Sunce izlazi.
Ćao. - Ćao. - Dobro si? - Da.
Jesam. - Dobro.
Dakle, Ibica?
Da... Ono s di-džejem, tata...
Ne znam da li je to za mene.
Znam da je to sledeće na redu, posle toga možda faks.
Sve sam smislio, znaš?
Zvuči kao plan.
Treba da se vratim kod mame. - Dobro.
Volim te. - I ja tebe.
U redu.
Neću da te pustim da odeš. - Dobro. Vidimo se uskoro.
TRI GODINE KASNIJE
Tri godine bez Lari Dejlija. On je preuzeo krivicu na sebe umesto mene.
Vratio mi je posao nazad.
Čuo sam da se vratio studiranju, dobio je diplomu i postao nastavnik.
Veoma mi je drago. - Kad je čuo za ovu putujuću izložbu,
Lari je insistirao da vam ovo lično donesem.
Čuvena i navodno magična tabla koja sija.
Lari Dejli i njegove fantastične priče.
Lari mi je rekao da vam se može verovati.
Kako to misliš?
U vezi sa supertajnim znanjem. - Šta to radiš?
Namigujem. - Žmirkaš.
Ne, namigujem s oba oka. - To je žmirkanje.
Nema veze, jer bolje ti je da se sad pripremiš.
Za šta?
Za ovo.
Stvarno sija.
Hajde.
Izvini.
Samo napred, zabavljaj se, Tupo-Tupo.
Ostani! - Neću nikud da idem.
Ostani! - Neću nikud da idem!